Sorg fylder mit hjerte
jeg ved, du ikke elsker mig mere og der er ingen grund til at fortsætte
lev vel, min elskede
for den kærlighed du gav mig vil altid være hos mig
sorg fylder mit hjerte
tro ikke, at jeg vil dø, fordi du ikke elsker mig mere
bartender, giv mig en til drink jeg skal nok betale
for at dæmpe sorgen
lev vel
i din fantasiverden
tænk ikke mere
på din kærlighed og dit bedrag
sorg fylder mit hjerte
tro ikke, at jeg vil dø, fordi du ikke elsker mig mere
bartender, giv mig en til drink jeg skal nok betale
for at dæmpe smerten
Ivan og jeg flyttede hertil for et par måneder siden
min verden var ved at falde sammen,
og jeg ville redde den og mig selv
jeg følte mig som Noah
i hønseburet på min terrasse ville jeg redde et par af hver art
men jeg kunne ikke redde det par, der betød mest: Ivan og jeg
Pepa, elskede, jeg vil aldrig høre dig sige "jeg er ulykkelig" Ivan
livet har ingen mening uden dig.
Vil du gifte dig med mig?
1001 nætter ville ikke være nok.
Jeg kan ikke leve uden dig.
Jeg elsker dig, jeg begærer dig, jeg behøver dig.
Den nat i junglen var vidunderlig.
Hvorfor gifter vi os ikke igen?
Du er mit livs geisha. Sayonara.
Jeg er ligeglad med succes, bare du er ved min side.
Jeg vil acceptere dig, som du er.
Min kære, nogle ting er åbenlyst amerikanske.
Jeg er til din rådighed.
- Jeg accepterer dig, som du er, skat. - Fremragende.
Hvor mange mænd har du glemt?
Sig noget sødt.
Lyv. Sig, du altid har ventet på mig. Sig det.
Sig, du ville være død, hvis jeg ikke var kommet tilbage.
Sig, du stadig elsker mig så højt, som jeg elsker dig.
Tak.
Mange tak.
Stil mig igennem til de to numre.
Først det ene og så det andet, ok?
Pepa.
Pepa? Skat, har du sovet over dig? Jeg har travlt, så vi begyndte uden dig.
Pak mine ting i en kuffert jeg skal rejse i morgen
jeg kommer og henter den og siger farvel men jeg ringer til dig først
hvis du ikke vil se mig, så stil den hos portneren
tak fordi du var så forstående forleden jeg fortjente det ikke
ok, skat, jeg ringer til dig
Ivan?
Exa, hallo?
- Er Ivan der? - nej
- han har lige ringet til mig. - Han er lige gået, skat.
Men din chef er her, og han er rasende, fordi du er sent på den.
Du får ham lige.
Ja?
Undskyld, Germán. Jeg kunne ikke sove i går, så jeg tog en pille.
Det er ok. Vi har lige lavet Ivans dialog. Bare kom herover.
Jeg kommer straks. Men jeg skal hente mine testresultater på vejen.
Ok, men skynd dig. Farvel.
Nogle mennesker er altid heldige. Jeg ringer efter din taxi nu.
Hvem ville have en taxi?
Kan den der bestilte en taxi komme hen til receptionen, tak?
Pas på dig selv og lad være med at ryge.
- Spis ordentligt. Det er det hele. - Ok.
Mr Salcedo, tag nu telefonen.
- Det var på tide. Studie 7. - Har Ivan ringet igen?
- Nej. Glem ham, min pige. - Det prøver jeg på.
Men giv mig noget tid. Og sluk for det højttaleranlæg.
Giv mig det stykke papir.
- Undskyld, venner. - Nar du er klar.
Arturo, vil du tage Eugenia til kone
og love at være hende tro, i medgang og i modgang,
under sygdom samt ved godt helbred, hver dag i dit liv? Hva'?
Ja. Det... tror jeg, at jeg vil.
- Og du, Eugenia. Eugenia! - Ja, fader.
- Vil du tage Arturo til ægtemand? - Selvfølgelig. Det kan du bande på.
Lad ingen mand adskille, hvad gud har sammenført.
Må vi kysse, fader?
- Stol ikke på nogen mænd, mit barn. - Selv ikke på min mand?
Nej. Her. Man kan ikke være for forsigtig.
Sådan. Vi tjekker det senere. Spil det.
- Du kan begynde at øve. - Tak.
- her, drik det - jeg er ikke tørstig.
- det vil hjælpe dig til at sove - jeg prøvede. Det hjalp ikke.
- hvor mange mænd har du glemt? - Så mange som de kvinder du husker.
- gå ikke - jeg har ikke rørt mig.
- sig noget sødt - hvad skal jeg sige?
Lyv sig, du altid har ventet på mig sig det
jeg har ventet på dig i alle disse år.
Sig, du ville være død, hvis jeg ikke var kommet tilbage
jeg ville være død, hvis du ikke var kommet tilbage.
Sig, du elsker mig lige så højt, som jeg elsker dig
- jeg elsker dig så højt. - tak mange tak
Pepa, er du okay?
Ja, jeg har det fint.
Jeg skal lige på toilettet.
- Hej. - Hej. Bare lidt kaffe.
- Du er ikke så lidt fræk, Pepa! - Stil mig igennem til det nummer.
- Det har du ingen ret til. - Bare ring til det nummer.
- Du gør dig selv til grin. - En gang mere gør ingen forskel.
- Har du grædt? - Ja.
Kan du se det? Jeg vidste det, Pepa.
Stil mig igennem ellers går jeg hen til en telefonboks. De venter i studiet.
Åh, ja. Undskyld. Det er, hvad jeg er her for. Min kaffe kan vente.
Jeg har fået morgenmad nok i de sidste par år.
Hendes nummer først. Åh, ja. Hun lærer det aldrig. Ikke hende.
Hun forstår ingenting. Ikke ligesom os. Hende? Ikke hende.
- hallo? Hvem er det? - Pepa Marcos. Er Ivan der?
Nej.
- Jeg beklager ulejligheden. - Det skal du komme til at fortryde!
- Det er vigtigt, jeg taler med ham. - Hvor vover du at ringe hertil?
Råb ikke af mig. Jeg besvimede lige før.
Jeg er ligeglad med, om du falder død om.
Bare rolig. Det er slut mellem Ivan og jeg.
- Skrid med dig! - Skrid selv med dig!
Bare sig, han skal ringe til mig.
Pepa, skat, undskyld. Jeg vidste ikke, du besvimede. Stakkels pus.
Det var dråben! Lav ingen undskyldninger for hende!
- Mor? - Ja?
- Vi må tale sammen. - Ikke nu. Jeg skal have eyeliner på,
- og du gør mig nervøs. - Okay. Senere?
Senere... senere...
- hvad er der galt? - Ivans kælling ringede sgu.
Ivan burde være mere diskret og ikke give dette nummer ud.
- Hvorfor smed jeg dem ikke ud? - Det ville far ikke lade dig gøre.
Giv dem til mig. Jeg kunne sælge dem i butikken.
Jeg kan lide at gå med dem. Det føles, som om tiden har stået stille.
Det har den desværre ikke.
Vær ikke flabet, Carmen. Lad hende gå med hvad hun har lyst til.
Ja, tal hende efter munden. Så får hun det aldrig bedre.
Lad mig hjælpe dig.
- Hold den for mig. - Lad mig se. Kan du lide det?
- Kan du lide det? - Du ser pragtfuld ud!
Du er en god løgner, far. Det er derfor, jeg elsker dig.
Synes du, at det er for mørkt?
- Nej. - Det gør jeg heller ikke.
Goddag. Forstyrrer jeg?
Nej, nej. Hvordan går det?
- Okay. - Hvordan er taglejligheden?
- Skøn. Men jeg vil fremleje den. - Vi får en god pris for den.
Godt. Men jeg vil også leje en.
- Må jeg låne telefonen? - Ja.
Jeg har været ude hele dagen.
- Hvilken slags lejlighed? - Med en stor terrasse. Ikke så stor.
- Din er på 7 Montalbán, ikke? - Jo. Syvende sal.
220 kvadratmeter inklusive terrassen.
Din model var en succes. Alle spørger mig om den.
- Den blev godt modtaget. - Det svin har ikke ringet.
- Hvor meget? - 200 pesetas.
- Hej. - Hej.
- Er Isabel her? - Ja, men hun har travlt.
- Kan jeg hjælpe? - Jeg må se hende.
- Øjeblik. - Okay.
- Hej. - Hej.
- Vil du også have en ansigtsbehandling? - Ikke i dag. Jeg har travlt.
Kom nu, det er gratis. Vi giver en demonstration.
Jeg har brug for morphidal.
- Jeg er løbet tør. - Har du recepten?
Nej. Jeg kommer med den senere. Jeg kan ikke sove uden at tage noget.
- Okay. - Tak.
- Hun er da ikke noget særligt. - Hun er tyndere end på tv.
Pepa, skat, er du der? Nej?
- jeg bliver snart urolig - så er vi to.
Jeg er ikke så heldig med dig i dag
- men - hvad?
Det føles, som om du undgår mig, hvilket jeg ikke bebrejder dig
- du er så falsk. - jeg prøver igen senere
- ja. - så er jeg maske mere heldig
- jeg vil tale med dig jeg savner dig - ja, klart.
Okay, skattebasse farvel
lort.
Pepa, det er Juan fra ejendomsmægleren
jeg sender et par over for at se på taglejligheden i morgen
prøv at være der om morgenen tak
jeg er træt af at være flink.
Jeg burde ikke ryge.
Nu slipper jeg endelig af med de dumme klodser!
Og den blomst. Den er så vulgær!
Hvem ville finde på at give en and væk som gave?
Kun dig. Men nu skiller jeg mig af med det hele.
"Der er sket noget, som vedrører os begge."
"Vi må tale om det, før du tager af sted."
Følg efter den taxi!
Jeg troede, at dette kun skete i film.
Aviser til salg
velkommen til mambo taxi
blade til leje
værsgo. Det er på husets regning.
Tak. Lad ikke den taxi ude af syne.
Bare rolig. Alt er under kontrol.
- Generer den mambo dig? - Nej.
Jeg har alt. Heavy metal, rock, soul, cumbias, sevillanas
salsa, techno-pop, jotas, hvad som helst.
- Jeg kan slukke for den mambo. - Jeg elsker mambo.
Mambo passer bedst til stemningen herinde.
Du er den tv-skuespillerinde. Morderens mor!
- Det er hylende komisk! - Ja.
Ville du have noget imod at give mig din autograf?
- Slet ikke. - Den er til min kæreste.
- Skriv noget personligt. - Hvad hedder hun?
Azucena.
Tak fordi de ikke ryger
- jeg tror, de er stoppet. - Hvad er adressen?
38 Almagro. Men jeg ved ikke hvilken sal.
Hun vinkede til os.
- Hun har set os. - Og hvad så?
- Hvor vil du hen nu? - 7 Montalbán. Tak.
Piger! Her er jeres elsker til natten.
Jeg håber, i har mere held end jeg.
Rolig! Den er til maden, og i kan også bruge denne pind.
I kan også bruge den, og skide på den så meget i vil.
Du! Hop herop! Hop!
Hun vil ikke hoppe. Hun hader at hoppe.
Så må jeg vente igen.
38 Almagro.
Almagro... Almagro.
31, 32, 33, 34, 35... 38.
4100430.
Selvfølgelig. Det er hende, der bandede af mig i morges.
Hej!
Jeg er mor til den berygtede "cuatro caminos morder"
når min søn kommer hjem efter en af sine berømte forbrydelser,
ser hans tøj frygteligt ud!
Hvor er det tøj, din søn havde på
Da han begik det mord
det er lige her er det ikke skønt?
- Ikke et spor af blod - eller indvolde
utroligt
ecce omo det er utroligt
en gruppe bevæbnede shiites blev taget til fange i Madrid i dag
ifølge politiets kilder
en talsmand for shiite-gruppen i Madrid sagde,
at kommandogruppen handlede på egen hånd,
uden forbindelse til shiite-gruppen
de samme politikilder vil komme med yderligere informationer
inden for de næste par timer, nar de har afsluttet afhøringerne
Åh, mit portefølje!
Ivan, jeg må straks tale med dig.
Læg en besked om hvor og hvornår.
Jeg går ud og leder efter dig nu. Farvel.
- Hallo? - Det er Candela. Jeg må se dig.
- Jeg går ud nu. Ring til mig senere. - jeg er helt fra den
det er jeg også. Farvel.
Pepa, be-be! Jeg har brug for dig.
Pepa!
Hvorhen? Sammen med din far, ikke?
- Jeg skal ikke med far... - gå! Din forræder!
Kære gud! En søn der er ligesom sin far.
Nævn ikke hans navn. Jeg vil ikke vide...
bare jeg aldrig havde mødt ham...
- Pepa, det er mig - hvor irriterende!
Pepa, tag den nu jeg ved, at du er der
Pepa, jeg har store problemer
"fra din far, som ikke fortjener dig. Ivan."
Ivan?
- Hvad laver du? - Foretager en opringning.
- Så gør det! - Ja.
Det er skandaløst. Din mor er så pinlig.
Og den mær i vinduet. Sikken gade!
- Skulle du ikke ringe? - Jo.
Hvad venter du på? Sikken frækhed! Tag alting. Lad os gå.
"Der er sket noget, som vedrører os begge."
"Vi må tale om det, før du tager af sted. Pepa."
Smid det væk!
Kære gud, lad ham have ringet.
Pepa, klokken er 5 jeg er på den anden side af gaden, og du er der ikke
mit humør svinger hele tiden og
jeg kan ikke lægge en besked fordi
- hun er så irriterende! - lad mig sige dig noget, Pepa
jeg forstår ikke
hvis jeg har problemer
du vil have dette på samvittigheden resten af livet
- Åh, det er dig. - Jeg har ringet til dig.
- Det ved jeg. Du er irriterende. - Sig det ikke, ellers går jeg.
Kom ind.
- Jeg har været ude hele natten. - Det har jeg også.
- Så kunne vi klare noget kaffe. - Skal du rejse?
- Det er Ivans. Han forlader mig. - Begge vores liv er noget rod.
- Jeg har været gennem helvede. - Også jeg.
- Har du været væk? - Nej. Jeg kunne ikke sige det før.
Telefonen. Jeg har lige ødelagt den!
- Fandens. Jeg må ringe efter en. - Men, Pepa, må jeg bo her?
- Ja, ja. - Mit liv er noget rod, Pepa!
Fortæl mig det om et øjeblik. Lav noget kaffe. Du er irriterende i dag.
- Pepa! - Hvad?
Kald mig ikke irriterende. Jeg er meget følsom i dag.
Kære gud.
Det ligner terrorisme.
Der er telefonen.
Sikke noget rod. Det hele er lidt mærkeligt.
Politiet! Jeg har fået nok!
- Godmorgen... - åbn døren! Vi ved, at du er der.
- Hvad vil i? - Vi er kommet for at se lejligheden.
- Hvilken lejlighed? - Denne her.
- Hvorfor? - For at leje den. Hvad ellers?
- Ejendomsmægler Urbis har sendt os. - I det tilfælde...
kom ind. Jeg bor her ikke. Ejeren er lige gået ud.
- Carlos. - Ja, min kære.
- Jeg kan ikke lide den. Den er for høj. - Selvfølgelig. Det er en taglejlighed.
- Den må koste en formue. - En enorm formue.
- Beliggenheden er pragtfuld. - Jeg vil have et hus.
- Pigen har ret. I burde... - tal mig ikke efter munden.
Carlos?
- Ja, min kære? - Hvad med det? Er det også skønt?
Hold da kæft!
Gud! Pepa er søreme speciel.
Lad os nu gå. Carlos! Carlos!
Lad det være. Du er politimand, ikke?
- Carlos, politimand. Hvor latterligt. - Jeg er ikke politimand.
- Er det ikke din far? - Jo.
Pæne folk som jer, rører ikke ting, der ikke tilhører dem.
- Hold kæft! Hvorfor er det billede her? - Det ved jeg ikke.
- Og hende? Kender du hende? - Det er Pepa. Hvem ellers?
- Kender du Pepa? - Ikke personligt.
Her er jeg.
Ved du, hvem jeg er?
- Pepa, har du set sengen? - Det tror jeg, frue.
- Ved du, hvem jeg er? - Jeg har vidst det siden i går.
Jeg kunne være din stedmoder, men kald mig ikke frue.
- Ivan har sendt dig efter kufferten. - Nej, vi leder efter en lejlighed.
Hvilket sammentræf! En fornøjelse at møde dig.
Selv under disse omstændigheder.
- Det er Marisa. - Hvem?
- Mig. - En fornøjelse at træffe dig.
- Vi skal giftes. - Hvor skønt.
- Jeg er Pepa, han fars eks-elsker. - Vi må tale sammen, Pepa.
- Det er Candela, en ven. - Hyggeligt at træffe dig.
- Carlos, altså. - Undskyld rodet. Det har været hektisk.
- Kan du reparere en telefon? - Jeg... jeg kan forsøge.
Kom med mig.
Den virker ikke, og jeg forventer en opringning fra din far.
- Åh, ja? - Candela, kom med noget kaffe.
- Nej, tak. Vi har travlt. - Ja, lad dem gå.
- Vær ikke flabet. De må gerne blive. - Men vi må tale sammen.
- Så meget kan det ikke haste. - Det gør det.
- Har du noget værktøj? - I køkkenet. Jeg henter det.
Er det virkelig det rette tidspunkt til at reparere telefoner?
Genkender du ikke den kvinde? Det gør jeg.
- Hun var ved telefonboksen i går. - Virkelig? Det anede jeg ikke.
- Her. - Sig, hvis du ikke vil have mig her.
Hvem siger, jeg ikke vil have dig her?
Jeg har lige fundet ud af, at manden jeg har boet sammen med har en søn.
- Han burde komme først. - Men jeg har store problemer.
Dem taler vi om lige om lidt.
- Sig til, nar du er klar til at gå. - Det tager ikke lang tid.
Her er det.
Hvor er Ivan?
- Det ved jeg ikke. - Hvorfor ringer han ikke?
- Jeg ser ham næsten aldrig. - Lyv du ikke også over for mig.
Han skal ud at rejse med din mor.
Min mor? Men hun tror, at han skal rejse med dig!
Skal han af sted med en anden kvinde?
Selvfølgelig. Det var derfor, at han ikke sov i studiet.
- Hvor ved du det fra? - Fordi jeg holdt øje hele natten.
- Du må tro, at jeg er skør. - En smule anspændt. Du har ikke sovet.
- Slet ikke. - Fortalte han dig, han havde en søn?
Aldrig. Jeg anede det ikke. Med din far er det umuligt at vide alting.
Jeg finder altid ud af ting ved et tilfælde. Som i går aftes.
Kufferten faldt ned, og ud røg dit billede:
"Din far, Ivan, som ikke fortjener dig." Sådan fandt jeg ud af det.
Han siger aldrig noget. Han indrømmer aldrig noget.
Brokker sig aldrig over noget.
Tror du ikke, at jeg vidste, han havde en affære?
Selvfølgelig gjorde jeg det. Men jeg fandt mig i det.
Jeg prøvede at tale med ham på en civiliseret måde. Det virkede ikke.
Så bad jeg ham om ikke at lyve over for mig
og om at sige det, hvis han ikke elskede mig mere.
For en uge siden fik jeg ham til at indrømme... at han ikke elskede mig.
Det var sejt.
Tak fordi du lyttede til mig.
- Det ville din far ikke have gjort. - Det er okay.
Du ved ikke, hvordan det er at vente på en opringning.
Man ønsker at kvæle sig selv med ledningen.
- Derfor hev jeg telefonen ud. - Bedre end at begå selvmord.
Din ven vil hoppe.
Hun hopper!
Hun hoppede!
- Hjælp! - Carlos, vær forsigtig.
Pepa! Slip ikke!
Pepa! Åh, gud! Jeg er færdig!
- Sådan. - Hiv.
Pepa, slip mig ikke!
Kom væk fra afsatsen! Du kunne have dræbt dig selv!
- Det var, hvad jeg ville. - Gå ind! Gå ind!
- Jeg er desperat. - Også jeg. Men hop ikke fra terrasser!
Unge mennesker ved ikke, hvordan man kæmper for det, man vil have.
De tror, hele livet er en fornøjelse. Det er det ikke.
Man skal lide. Meget!
Helt ærligt, Pepa. Det er ikke et godt tidspunkt.
Du har ret. Undskyld, Candela. Du gjorde mig skide bange.
- Ivan... - ja?
Jeg mener, Carlos... hent de beroligende piller i køkkenet.
Okay.
- Pepa, mit liv er noget rod. - Det kan jeg forestille mig.
Carlos, elsker du mig?
Det er ikke et godt tidspunkt.
Fortæl hvad der er i vejen.
Jeg mødte en fyr for tre måneder siden. Vi var sammen hele weekenden.
Da han tog af sted, kendte jeg ikke hans navn eller noget.
Men jeg var helt besat. Jeg kunne ikke tænke på andet.
- Hvad skete der den weekend? - Ikke noget særligt.
Vi kneppede hele tiden.
Det var... se, hvad jeg får.
- Gåsehud. - Åh, ja.
Det var... som en åbenbaring. Som at elske for første gang.
Jeg elskede det.
Sex betyder meget i din alder, desværre.
Terrorister, hvis liv konstant er i fare,
giver meget mere af sig selv end normale mænd.
Jeg vidste, han ville komme tilbage, og at jeg ville gøre, hvad han ønskede.
- Kom han tilbage? - For to uger siden med to andre fyre.
- Lukkede du dem ind? - Hvad kunne jeg gøre? De var med ham.
- Det er at udnytte. - Vent, vent.
Jeg opdagede noget sært, og de bekendte, at de var shiite-terrorister.
Jeg var lamslået. Det kunne være farligt, men det tænkte jeg ikke på.
Så fandt jeg ud af, at de havde våben, og at de planlagde noget.
Jeg sagde til ham: "Det skulle du have fortalt mig."
Jeg indså, at det hele var en løgn. Han elskede mig ikke. Han udnyttede mig.
Gazpacho!
- Ringede du ikke til politiet? - Delikat.
Hvor kunne jeg? Jeg var gidsel i mit eget hus. Jeg ventede på, de skulle gå.
- Er det dem på nyhederne i går? - Dem på nyhederne?
Lige præcis. Jeg slap af med deres ting og fjernede deres fingeraftryk,
men maske har de givet min adresse under tortur.
- Maske ikke. Terrorister er seje. - Maske er politiet ude efter mig.
Og efter dig, for ikke at komme i nyhederne.
I mit hus samarbejder jeg med hvem jeg har lyst.
Jeg vidste ikke, hvor jeg skulle tage hen. Jeg kan ikke tage hjem.
Det er slemt nok, at jeg er model. Hvad foreslår du?
Du har brug for en advokat, inden politiet finder dig.
Det tager jeg mig af. Du kan ikke gå ud.
- Du kunne tage hen til Paulina morales. - Feministen?
En feminist?
En kvinde er bedre. Hun vil behandle det som en kvindesag.
Giv mig adressen efter jeg har klædt om.
Hvorfor er mænd sådan?
Jeg forstår det virkelig ikke. Jeg har tabt lysten til mænd og alting.
Lige hvad jeg havde brug for!
- Giv mig en hånd. - Hvad skete der?
- Ingenting. Hun faldt i søvn. - Bare lige sådan?
Ja, bare lige sådan. De underligste ting sker bare lige sådan.
- Det burde du vide, Candela. - Det er sandt.
- Men for et øjeblik siden... - for et øjeblik siden hvad?
For et øjeblik siden ville hun gå,
men du ignorerede hende, og hun gik deprimeret ud i køkkenet.
Og hun drak noget gazpacho.
- Er det derfor, hun faldt i søvn? - Ja.
Gazpachoen var krydret med sovepiller.
Pepa!
Undskyld.
- Carlos, skal jeg ringe efter en læge? - Nej!
- Hvilken slags piller? - Morphidal.
- Hvor mange? - 25 eller 30.
- Kære gud. - I det mindste får hun hvilet sig.
Hvorfor gjorde du det? Vil du også begå selvmord?
Nej. Den var til din far.
Han elsker gazpacho.
Jeg ved, det ikke er nogen undskyldning.
Men efter at have ventet i timevis, mister man fatningen.
- Det skete for mig. - Det kan ske for enhver, Candela.
Drag nu ingen konklusioner. Jeg ville ikke myrde ham.
Bare tvinge ham til at blive.
Jeg ville smide den væk, men da du kom, glemte jeg det.
- Det forstår jeg godt, Pepa. - Tak.
- Hvad er advokatens adresse? - 31 Castellana.
Vil du blive, mens jeg er væk? For mange kvinder for sådan et stort sted.
- Jeg bliver så længe, det er nødvendigt. - Vil du reparere telefonen? Er du ok?
- En smule svimmel. - Det skal nok gå.
- Lad hende ikke gå nær terrassen. - Bare rolig, det vil jeg ikke.
Hej, Ana.
- Hej. - Se engang. Den faldt ned fra himlen.
- Det er min. Tak, chus. - Det var da sært. Kun en?
- Ja. - Vær mere forsigtig.
Ana skændtes med sin kæreste, og den ramte hende næsten. Vær mere forsigtig!
- Dig igen! - Jeg håber ikke, det gør noget.
31 Castellana.
Rart at se dig. Min kæreste elskede din autograf.
Nar jeg fortæller, at vi mødtes igen, vil hun tro, at vi er...
- har du nogen øjendråber tilfældigvis? - Nej, beklager.
- Vi kan stoppe ved et apotek. - Nej, det er ok.
Hvad tænkte jeg på? Det skulle jeg have tænkt på.
Jeg er så dum!
Den virker.
Hold op med at tænke på dem.
Shiite-grupppen kaprer flyet kl. 22 til Stockholm
og tager det til Beirut, hvor en af deres venner sidder fængslet.
- Men flyet vil være stuvende fuldt! - Det ved jeg.
- Vi må ringe til politiet. - Hvorfor? Så de kan hente mig?
- De sporer den ikke. Jeg er hurtig. - Ja, med din stammen.
Politi hallo?
Flyet kl. 22 i aften til Stockholm
vil blive kapret af shiite-terrorister, tak.
Candela.
- Værsgo. - Fortæl ikke din kæreste, jeg græd.
- Bare rolig. Det bliver mellem os. - Godt.
- Her? - Der, hvor der star "underskrift".
- Kan jeg se Paulina morales? - Hun har meget travlt. Umuligt.
Det haster. Det tager kun 10 minutter.
Kom nu. Du kan få hende ind.
- Kom med mig. - Tak.
- Farvel. - Farvel.
Vent her, tak.
Hallo? Ok, jeg kommer.
- Må jeg låne telefonen? - Ok.
- Hallo? - må jeg tale med Paulina?
Ivan?
Jeg går fra forstanden.
"Stockholm."
- Du kan gå ind nu. - Tak.
- Hvor vover du! - Jeg fik besked på at gå ind.
- Beklager. Jeg har travlt. - Bare rolig. Det tager kun et øjeblik.
- Må jeg sidde ned? - Værsgo.
- Hvad er problemet? - Tja...
- en veninde har problemer. - En veninde...
hun blev forelsket i en shiite-terrorist og blev involveret med ham.
Må jeg ryge? Jeg har sådan en rygetrang.
Det er hendes sko.
Han kom tilbage for en uge siden med to shiite-medlemmer.
Så der var tre shiites.
De flyttede ind hos hende.
Nu er de blevet arresteret. Hun bliver maske beskyldt for samarbejde.
- Hun har brug for en advokat. - Åh, ja? Hvorfor mig?
- Siden du er feminist... - hvad så?
- Det er tydeligt en chauvinistisk sag... - jeg skal ud at rejse.
Jeg giver sagen videre til en kollega. Der er ikke meget, vi kan gøre.
Din veninde må melde sig selv, komme i fængsel og lade retten bestemme.
- Jeg forstår ikke. - Din veninde har begået en forbrydelse.
Hendes eneste forbrydelse var at forelske sig blindt og at blive bange.
- Jeg ville have gjort det samme. - Det tvivler jeg ikke på.
Hvad? Det er bare løgn!
Lad os være ærlige. Hvem græder du over? Din veninde?
- Nej. Ikke hende. - Kan du ikke se det?
- Er du maske også blevet narret? - Ja. Jeg er også blevet narret.
En terrorist.
Det kan man godt kalde ham. Men han er ikke en shiite. Han er fra Madrid.
Du er kommet til det forkerte sted. Jeg er ikke brevkasseredaktør.
Du er heller ikke advokat. Du er en møgkælling!
Skrid eller jeg tilkalder politiet!
- Fik du ordnet det? - Ja, jeg har det meget bedre.
Godt.
Hvad laver den her?
En ung mand kom ned med den. Han sagde, at Ivan ville hente den.
Hvis Ivan vil have den, kan han komme op efter den!
- Og vise sit ansigt! - Ok. Det siger jeg til ham.
- Har du brug for hjælp? - Nej, jeg har ikke brug for hjælp.
Pepa, jeg er sammen med dig her i Madrid, og mere behøver jeg ikke
Ivan, jeg er sammen med dig, og jeg er lykkelig over det, du har skrevet
han ringede, ikke sandt?
- Jo, jeg tog telefonen. - Nå? Giv mig den.
- Undskyld... jeg læste postkortene. - Jeg er ligeglad. Hvad sagde han?
Han ville komme, men siden du ved, hvem jeg er,
- er han flov over at møde dig. - Hvor anstændigt.
Jeg vil heller ikke se ham.
Hvis han vil have sin forbandede kuffert, må han komme og hente den.
- Hvordan har pigerne det? - Der er ingen ændring.
- Hvor er Candela? - I dit soveværelse.
- Er der noget galt? - Nej, nej.
- Så du advokaten? - Ja. Jeg fortæller dig om det senere.
- Gør det noget, jeg har din kjole på? - Behold den. Den klæder dig bedre.
Mist den ikke igen. Jeg har ikke din størrelse.
- Så du advokaten? - Ja...
gør dig klar. Vi skal ud at rejse.
- Løber fra loven som to flygtige. - Overdriv nu ikke.
Det er bedst, hvis vi kommer væk fra Madrid, indtil alting falder til ro.
Jeg har også brug for en ferie.
Jeg vidste, jeg ville ende i fængsel. Også dig, fordi du er medskyldig.
Candela, helt ærligt. Der er ikke sket noget.
Vi kommer tilbage om en uge. Du tager i retten med din advokat,
siger sandheden - bortset fra at du bollede ham - og problemet er løst.
Pepa, lyv ikke over for mig. Du ved, hvor naiv jeg kan være.
Advokaten sagde, du ikke skulle bekymre dig. Bare hold hende underrettet.
Jeg giver dig for mange problemer. Som om du ikke havde nok at tænke på.
Lad os vande planterne og se til dyrene. Så pakker vi.
Dr José María Pardo
testresultater for Pepa Marcos
pis!
- Hvad skal vi gøre med de to? - Det ved jeg ikke.
Jeg ville ikke stole på din stedsøn. Han har snuset rundt hele dagen.
Det kan kun forventes. Men han finder ikke meget nu.
- Lad mig gøre det! Få du hvilet dig. - Hvorfor?
- Er du ok? - Ja.
Kom nu. Du renser buret, mens jeg vander planterne.
Stakkels planter. I vil savne mig.
I er deprimerede, ikke?
Ikke mærkeligt. Helt ligesom mig. Jeg tager jer med, nar jeg flytter.
Jeg vil ikke efterlade jer her helt alene.
Jeg vil ikke forlade jer. Niks.
Hun vil ikke vågne. Lad os se.
Nej. Og hvad så?
Ærgerligt for hende.
Stakkels kaniner. Der er intet vand.
Pepa har vist for meget at tænke på. Hæld noget vand heri.
- Har du aldrig haft kaniner? - Nej.
Jeg havde mange derhjemme. Jeg ved en masse om kaniner.
Hør, Carlos, jeg... Åh, se! De elsker grøntsager.
Carlos... undskyld at jeg drillede dig med din stammen. Jeg er lidt klodset.
- Det er lige meget. - Men du gik lidt for vidt.
Du kunne ikke være det bekendt.
Det er fordi, mænd altid har udnyttet mig. Jeg indser det for sent.
Havde jeg indset det tidligere... bare se på den arabiske verden,
hvor dårligt den har behandlet mig. Det fortjente jeg ikke.
- Hallo? - Det er Lucía. Jeg må se dig.
Jeg kan ikke. Jeg skal ud at rejse.
Vi må tale sammen, før du tager af sted. Det vedrører os begge.
Hvis du mener Ivan, så vedrører det ikke mig.
Hvorfor tager du så af sted sammen med ham?
Du drømmer. Der er intet mellem Ivan og jeg. Bortset fra smerte.
Jeg kommer over alligevel. Jeg ved, hvor du bor.
Det kan du godt droppe! I to dage har alle sagt "nej" til mig.
Nu er det min tur til at sige "nej".
Jeg må se Ivan, før han rejser.
Led efter ham et andet sted og lad mig være i fred.
- Min mor? - Ja.
- Vær ikke så hård ved hende. - Ved du, hvordan hun taler til mig?
- Hun er ikke helt normal. - Hun kommer over.
- Hvad vil du sige? - Det ved jeg ikke.
- Hun burde ikke se dig. - Hvad med mig?
Lav noget kaffe til Marisa. Du kommer med mig. Vi må tale sammen.
Paulina morales var rædsom. Vi kom op at skændes.
- Vil hun ikke forsvare Candela? - Hun kan melde hende til politiet!
- Hvor kender du hende fra? - Hun var mors advokat.
Ikke så underligt at din mor ikke er helt normal.
Ivan og mor gik fra hinanden, før jeg blev født.
Efter jeg blev født gik mor fra forstanden og blev indlagt.
Jeg blev opfostret af mine bedsteforældre.
De ville ikke lade Ivan se mig.
Du kan se nu.
Mor blev udskrevet for et år siden.
Da hun kom ud, gik hun tilbage til Ivan, som havde tiden stået stille.
- Men han var sammen med dig. - Gider du lyne mig op?
Ja.
Så hun sagsøgte ham for millioner, for alle de år hun var spærret inde.
- Paulina var hendes advokat. - Din mor finder sig ikke i noget.
Paulina prøvede at sagsøge Ivan, men det virkede ikke.
Sikke en skør historie.
Mor hader mig. Jeg repræsenterer alle de år, hun var på hospitalet uden ham.
Jeg elsker dig. Du repræsenterer den eneste gode ting, Ivan har gjort.
- Åh, du er her. - Jeg ville ikke forstyrre.
- Hvor skal du hen? - Ud. Men jeg er straks tilbage.
- Nævn ikke Paulina. - Hvad?
Ingenting. Giv Marisa noget kaffe. Væk hende.
- Og hvis vi ikke kan? - Op til dig. Jeg tænkte på din mor.
- Vi skal ud at rejse. - Hvad?
- Det skal vi. - Hvor?
- Det behøver du ikke at vide. - Vi er på flugt.
- Det er bedst, hvis du ikke ved det. - Han ved alting allerede.
Hvad skal jeg sige, hvis Ivan ringer?
Sig... jeg ikke forventer noget fra ham.
Alt hvad jeg har af hans er denne kuffert, og jeg skiller mig af med den.
Nej. Sig hellere ingenting.
Tag ikke telefonen. Åbn ikke døren.
Ok.
Jeg er straks tilbage.
Carlos, jeg overhørte det med din mor. Det gør mig ondt.
Du er jo helt kyssesyg. Lad os give Marisa noget kaffe.
- Hvad er der galt? - Ingenting. Hun har det sjovt.
- Jeg har aldrig set hende sådan. - Væk hende ikke. Hun nyder det.
Bare se på hendes ansigt. Hun har det herligt.
- Tror du det? - Ja. Se på hendes ansigt.
Åh, ja. Se på hendes læber. Se.
Hej. Jeg er her efter kufferten. Pepa sagde, den ville være her.
Mærkeligt. En ung mand bragte den ned, mens Pepa var ude.
Da hun kom tilbage og så den her, gik hun helt grassat.
- Hvad gjorde hun med den? - Hun tog den med op.
Hun sagde: "hvis han vil have kufferten, må han komme og hente den."
- "Og vise sit ansigt." - Virkelig?
Helt ordret. Hun er ovenpå nu.
Jeg kan ikke gå op. Jeg har en, der venter i bilen.
Hun er nok faldet til ro nu, men det er jo ikke sikkert.
Jeg kommer tilbage i morgen. Sig ikke, at jeg kom.
Beklager. Jeg er jehovahs vidne og min religion forbyder mig at lyve.
Jeg siger sandheden, hele sandheden og kun sandheden.
- Sig intet, hvis hun ikke spørger. - Hvis hun gør, så vil jeg. Alt.
Bare jeg kunne lyve. Men det er problemet med os vidner. Vi må ikke.
Tror du ellers ikke, jeg ville gøre det?
Ivan, jeg må straks tale med dig
læg en besked og sig hvor og hvornår
Pepa, jeg kan ikke hente kufferten.
Jeg ville tale med dig, men jeg kan se, at du ikke vil.
Jeg prøver igen om et par dage, nar du er faldet til ro.
Du skal vide, at vores år sammen var de bedste i hele mit liv.
Jeg skal ikke rejse, og er ikke sammen med en kvinde.
Farvel, min elskede.
Jeg ønsker dig det bedste af hele mit hjerte.
Sorg fylder mit hjerte
jeg ved, du ikke længere elsker mig der er ingen grund til at fortsætte
lev vel, min elskede
for den kærlighed du gav mig vil altid være hos mig
sorg fylder mit hjerte
hvad laver han? Se på ham. Rædselslagen!
Nu skal hun få at se! Jeg smider loven efter dig og dine shiites!
Ivan!
Jeg skal ikke rejse, og er ikke sammen med en kvinde
farvel, min elskede jeg ønsker dig det bedste
løgner!
- Det er maske sandt. - Han kan ikke narre mig med sin stemme.
Jeg kender hans stemmes tonegange. Vi arbejdede sammen i årevis.
Den forbandede ting. Jeg kan ikke fordrage den!
- Hvad lavede du i den telefonboks? - Telefonboks?
- Den satans møgkælling! - Paulina...
- hvad så du dog i hende? - Lad os hente din bagage.
- Du gjorde det igen. - Glem det.
Tag det roligt. Se på vinduerne!
Politiet!
- Tag det roligt, Candela. Kom her. - Det er Ivan. Han er ikke en kujon.
Det er din mor. Glemte du det?
- Lad os spille. - Jeg kan ikke.
- Skal jeg åbne? - Ja.
Læs instruktionerne.
- Strategi... - læs ikke højt. Opfør dig normalt.
- Hvad laver du her? Forræder! - Jeg... jeg...
- hvem er det, Carlos? - Det ved jeg ikke.
- Politiet. - Det er politiet.
Hvad vil de?
- Hvad laver i... - gentag det ikke. Vi hørte det.
- Kom så. - Ja.
Hold kæft eller jeg langer dig en! Opfør dig normalt!
Godaften.
- Er hun sammen med jer? - Nej. Vi mødtes i elevatoren.
Hvad er der galt?
Ingenting. Vi talte om damens kjole.
- Den er så gyselig! - Candela, det er kun en kjole.
- Men den er så gyselig! - Hun kan gå med det, hun vil.
Candela, opfør dig ikke som et barn foran disse herrer.
"Jeg elsker dig, jeg begærer dig, jeg behøver dig..."
"din Ivan."
Må jeg spørge, hvorfor i er her?
Der var en opringning fra din telefon angående terrori...
- undskyld, hvad sagde du? - Der var en opringning herfra
- angående nogle shiite-terrorister. - Se? Sagde jeg det ikke?
De unger!
Der er tale om en misforståelse. Min telefon har ikke virket hele dagen.
Hun har lige hevet den ud. Jeg talte med hende for 20 minutter siden.
Ignorer hende. Hun er her ikke. Af ren nysgerrighed, hvad er anklagen?
Ingen. Vi vil vide, hvem der ringede og hvordan de fik informationerne.
- Hvem hev telefonen ud? - Det gjorde jeg. I morges.
Så ingen ringede herfra i eftermiddags.
Hun har et godt snakketøj!
- Hvorfor rev du den ud? - Jeg ventede på en opringning.
- De ringede ikke, og jeg blev hidsig. - Hvis opringning? Ivans?
- Ja. - Hvor er han?
Hold kæft. Jeg stiller spørgsmålene. Jeg mener, vi gør.
- Det er ok. Spørg hvem Ivan er. - Hvem er Ivan?
Han er skyld i alt dette kaos samt det kaos, som din partner vil finde.
Han vil finde Marisa. Det vil han.
- Forklar. - Må jeg sidde ned?
Hvis jeg skal fortælle dig alt, vil jeg have det behageligt.
- Jeg har haft en hård dag. - Godt. Har du det behageligt?
Jeg ville have det bedre alene, eller hvis jeg spillede med mine venner.
- Man kan ikke altid få, hvad man vil. - Enig.
Okay, hvem er Ivan?
Han var min partner indtil sidste uge. Inden da var han sammen med hende.
Han er min søns far.
- Ham? - Ja.
- Hvad laver han her? - Han kom for at se på lejligheden.
- Det vidste jeg ikke. - Holder du mig for nar?
Jeg fortæller ikke personlige detaljer til alle og enhver. Det er ydmygende.
- Mor, du gør mig nervøs. - Candela, hent mig en drink.
- Såsom hvad? - Der er noget gazpacho.
- Åh, ja! Gazpacho. - Kom, Candela.
- Hvor skal i hen? - Hente gazpacho. Vil i have noget?
Vi er på arbejde, men det ville være uhøfligt at afslå.
- Gazpacho til alle. - Ok.
- Sover den pige på terrassen? - Hun er langt væk.
Hun er Carlos' forlovede. Hun var træt og tog en lur. Skal jeg vække hende?
Nej, ikke endnu.
Hvorfor sætter du dig ikke her og afhører mig? Jeg bliver stiv i nakken.
Ok.
- Vi har ikke noget på dig. - Det var rart. Tak.
Jeg vil ikke snage, men her foregår noget underligt.
En ildebrand i soveværelset, en ødelagt telefon, vinduerne...
det har været underligt, ja. Jeg vil også gerne forstå det.
Ok. Lad os starte fra begyndelsen. Vær klar og kortfattet, tak.
Jeg ved ikke. Jeg er for såret til at være klar, kortfattet og retfærdig.
- Ord. - Bare giv mig kendsgerningerne.
Ok. Jeg boede her med Ivan.
Vi elskede hinanden. Jeg elskede i det mindste ham.
Efter måneder med op- og nedture, hvor jeg prøvede at redde vores kærlighed,
gik vi fra hinanden for en uge siden.
Han ringede i går og bad mig pakke resten af hans ting i en kuffert.
- Han skal rejse med en anden kvinde. - Sagde han det?
Ivan kan ikke rejse alene.
Husk, de er til politiet. Jeg putter mere i dem.
Men overdriv det ikke.
Den er for vandet.
For guds skyld, Carlos. Foran din mor, politiet og din forlovede.
Er du ikke bange?
- Fortsæt, tak. - Jeg pakkede alt og gik på arbejde.
Da jeg kom tilbage, var huset sådan her.
Bortset fra telefonen, som jeg selv hev ud.
Kufferten var væk, og sengen var brændt.
Dine venner tager sig god tid.
Gå du.
De kysser sikkert.
- De kan lide hinanden. - Og Marisa?
- Hun bliver forhåbentlig klogere. - Han er ligesom sin far.
Hvem kan det være på dette tidspunkt?
- Hvad? - Telefonteknikeren. Og du?
- Politiet. - Vis dit id.
Også du.
- Okay. - Kom ind.
- Hej. - Hej.
- Ringede du i morges? - Ja. Her er telefonen og stikket.
Jeg ringede til dette nummer for 20 minutter siden.
- Igen! Hun er besat. - Ikke denne telefon.
Lad os komme til sagen. Kender du nogen shiite-terrorister?
- Dem fra tv? - Hold kæft! Han spørger damen.
Jeg vidste ikke, at der var shiite-terrorister i Madrid.
- Gazpacho. - Kender i dem?
- Det gør jeg ikke. - Jeg forstår ikke politik.
- Ja, de var i nyhederne i dag. - Gider du holde kæft?
- Pepa, skal jeg tænde for fjernsynet? - De shiite'er interesserer mig ikke.
Kender du dem?
Hvorfor lader i os ikke være alene? Vi har vigtige ting at tale om.
- Mænd, ikke? - Hvad er mere vigtigt?
Fint. Lad os tale om mænd.
Tror du, at Ivan er involveret med terroristerne?
- Slap af. - Ivan?
Jeg ved ikke. Han har skjult så mange ting fra mig.
Kan du give mig hans adresse? Eller hans telefonnummer?
Han har ingen telefon, og han er ikke hjemme. Han skal ud at rejse.
- Han må være i lufthavnen nu. - I lufthavnen?
Hvor skal han hen?
- Hvor skal han hen? - Til Stockholm. I aften.
Med Paulina morales!
- Stockholm! - Hvorfor sagde du ikke det før?
Jeg har lige indset det ved at lægge to og to sammen.
Nu forstår jeg det. Opringningen...
jeg har været sådan en idiot, Carlos. Hvorfor kunne jeg ikke se det?
Din advokat var meget smart.
Vidste du ikke, at shiite-grupppen ville kapre flyet?
- Shiite-grupppen? - Ja!
Hele landet ved det! Det er i fjernsynet!
Men en af jer vidste det først.
Fortæl hvem der ringede, eller jeg fængsler jer alle sammen!
Hvorfor er i ikke i lufthavnen?
Der er mere politi end der er passagerer, kan jeg forsikre jer om.
Hvad er der galt med mig?
- Hvis de ikke taler, anholder jeg dem. - Chef, der er noget i den gazpacho.
Hvad er der i gazpachoen?
Tomater, agurk, peberfrugter,
løg, lidt hvidløg...
olie, salt, eddike, brød og vand.
Hemmeligheden er blandingsforholdet.
Ivan elsker det blandingsforhold, jeg anvender. Jeg lavede den til ham.
- Samler du på våben? - Kom ikke nærmere.
Gå derover. Jeg vil ikke gøre børnene fortræd.
- Skal Ivan virkelig til Stockholm? - Det er jeg næsten sikker på.
Hvad er det, du skal tale med ham om?
Ingenting. Jeg vil bare glemme ham nu.
- Og du burde gøre det samme. - Jeg erindrede ham ikke på hospitalet.
Men der erindrede jeg ingenting.
Indtil jeg en aften hørte hans stemme i fjernsynet.
Jeg genkendte ikke hans ansigt, men jeg genkendte hans stemme.
Han fortalte en kvinde, at han elskede hende.
Jeg fik invendige krampetrækninger.
Jeg erindrede alle de gange, han havde sagt det til mig.
Jeg fik min forstand og hukommelse tilbage.
Fra det øjeblik opførte jeg mig, som om jeg havde det bedre og kom ud.
- Så hold op med at være efter mig. - Men jeg har det ikke bedre.
Jeg lod som om, og de troede på mig.
Jeg kan kun glemme ham, hvis jeg dræber ham.
- Hvordan vil du gøre det? - Jeg vil tage til lufthavnen.
Lufthavnen er fyldt med politi. Du hørte dem.
Lige meget. Jeg klarer det.
Lad os tage en drink, nu hvor du ved alting.
Drik!
Også du.
Mine øjne!
Hun lod døren stå aben.
Døren!
Hej, Pepa.
- Kør mig til lufthavnen. - Beklager, jeg har en date.
- Kør mig derhen. - Hvad laver du?
- Retter min pistol mod dig. Kom så. - Min kæreste bliver sur.
- Ikke så sur som jeg. Af sted! - Okay!
Hurtigt! Til Stockholm!
Hurtigt!
- Hvor vover han? Lige foran mig! - Taxi!
- Så du det, Pepa? - Kom. Lad os tage efter dem!
- Dig igen. Hvor heldigt! - Vi er som skabt for hinanden!
- Hvem følger du efter i dag? - Den motorcykel!
- Harleyen! - Åh, javel.
- De skal til lufthavnen. - Hvor ved du det fra?
Pust mig i øjnene. De svier satans meget.
Den kvinde er skør, og hun har en pistol. Jeg mener to.
- Hvorfor tog hun min ambite? - Hun skal skynde sig i lufthavnen.
Åh, øjendråber!
- Ellers andet? - Nej, du er vidunderlig.
Kør hurtigt. Vi skal nå derhen først. Den kvinde er farlig.
Kvinder er ikke farlige, hvis man ved, hvordan de skal håndteres.
Der er de.
- Jeg ser dem. - Jeg kan ingenting se.
Hun må have bedt om et lift, og han kunne ikke sige nej.
Ana, den kvinde har to pistoler, og hun er skør!
Se, hvordan jeg har det.
Tror du, jeg gør det for at få opmærksomhed? Nej, det var hende.
- Hun er i stand til hvad som helst. - Jeg advarede ham.
- Kun min skede sidder på den kværn! - Ja.
Det er sgu for meget.
Jeg laver en handel, skaffer nogle klejner og køber kværnen af ham.
Så kan han skride! Hvis jeg har en kværn, hvad skal jeg så med en fyr?
Det er nemmere at lære om motorcykel-mekanik end mænds psyke.
Hvis man kan gennemskue en motorcykel, kan man gennemskue mænd.
- Aldrig. - Kom!
- Hun tager fat om hans nosser! - Hun vil ikke falde af. Hvis bare!
Hun er lige kommet ud af klinikken, og hun ligner en garvet rocker!
Pas på, ambite! Hun er sindssyg!
Hun har en pistol! Hun sigter på os!
Hold kæft, støjende kællinger!
- Ned, Ana! - Møgkælling! Lad min kæreste være!
De slipper væk!
- Kan du ikke køre hurtigere? - Denne tingest er et klenodie.
- Glem ikke dette klenodie! - Ok, ok. Skyd ikke.
- Sælger du ikke pistoler? - Jeg har ikke brug for dem.
- Hvordan fanden forsvarer du dig? - Jeg undgår fare. Ligesom nu.
Beklager, damer. Jagten er ovre.
Lad os køre med. Vi skal i lufthavnen.
Jeg er taxichauffør, ikke skattejager.
Jeg sagde, hun var farlig. Han sagde, han kunne håndtere farlige kvinder.
Stop her.
Tak.
- Fly til Stockholm? - Internationale afgange er derhenne.
Tak.
Alitalia fly nummer 355 til Milano er klar til afgang
- Ivan, du er en svækling. - Ja, skat.
- Sig ikke "ja, skat". - Men du har ret.
Nogle gange ville jeg ønske, det ikke var tilfældet.
Ambite!
Tag mig til López Ibor klinikken. Der bor jeg.
Pepa. Pepa!
Lucía.
Pepa.
- Er du okay? - Slip mig.
Du reddede mit liv, skat.
Bare rolig. Jeg vil ikke have noget til gengæld.
Blot en ting. Bed hende om at gå.
Gå!
Pepa, jeg er flov.
Jeg har behandlet dig dårligt. Det er jeg frygtelig ked af.
Jeg ville bare tale med dig. Jeg ventede i to dage og to nætter.
Jeg ledte efter dig overalt og efterlod beskeder alle vegne.
Vi kan tale i aften. Turen til Stockholm kan vente.
- Nej. Det er for sent. - Vær ikke bitter.
Jeg ændrer billetterne, og vi tager en drink.
Nej. I går, i morges, i eftermiddag ville det have været muligt.
Men nu er det for sent. To timer for sent.
Hvorfor kom du, nar du ikke vil tale med mig?
Jeg fandt ud af, Lucía ville dræbe dig... og jeg ville stoppe hende.
Siden du er i sikkerhed... vil jeg gå.
Farvel.
Ivan.
Endelig hjemme!
Gæsterne har det behageligt.
Og børnene?
Candela er fantastisk til at komme sig.
Jeg håber, at hun er mere heldig, end hun var med shiite-medlemmerne.
Sikke et rod! Jeg ringer til rengøringsdamen i morgen tidlig.
Jeg må hellere tage sko på. Jeg vil ikke skære mig.
Hvad mon er værst,
at glide i gazpacho eller at skære sig på noget glas.
Teknikeren er pragtfuld. Jeg må nok gemme ham til Marisa, stakkels pus.
- Hej. - Jeg må være faldet i søvn.
- Hvordan har du det? - Som en ny kvinde. Og du?
- Du ser frygtelig ud. - Jeg... jeg skal have et barn.
- Det vidste jeg ikke! - Du er den første, der ved det.
Tillykke! Sid her. Så får du det bedre.
Jeg forklarer alting i morgen. Sid ned.
Du er lige vågnet, men jeg har ikke sovet i to nætter.
Jeg tror ikke, jeg vil fremleje den. Jeg elsker udsigten.
Ja. Jeg må indrømme, at den er pragtfuld.
- Hvor længe har jeg sovet? - I timevis.
Du har en fantastisk hud.
- Jeg havde en drøm. - En rar en?
Det ved jeg ikke. Det tror jeg.
Da jeg gik herind, var jeg jomfru. Jeg føler mig ikke som en længere.
- Sig ikke, det var en af dem... - nej! Det var i min drøm.
Hvor rart! Nu du siger det, så har du ikke mere det hårde blik, jomfruer har.
Jomfruer er meget ubehagelige.
Slut